Southampton Water | |
---|---|
![]() Näkymä Southampton Waterin selälle. |
|
Valtio | Yhdistynyt kuningaskunta |
Merialue | Englannin kanaali |
Pinta-ala | 31 km² |
Pituus | 20 km |
Leveys | 1,5 km (keskiarvo) |
Keskisyvyys | 6,2 m |
Southampton Water on estuaari Hampshiren kreivikunnassa Englannin etelärannikolla. Se on saanut nimensä pohjoispäässään sijaitsevasta Southamptonin satamakaupungista.[1][2] Estuaari on luode-kaakkosuuntainen ja noin 20 kilometriä pitkä.[1][3] Se yhtyy eteläpäästään Solentinsalmeen.[2][3] Estuaarin suu on lähes kaksi kilometriä leveä ja ulottuu Calshot Spitin kynnäkseltä lännessä Hamblejoen suulle idässä.[4]
Southampton Water saa vetensä pääosin Test-, Itchen- ja Hamblejoista, joiden valuma-alueiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 1 500 neliökilometriä.[4][5] Estuaarissa on havaittavissa poikkeuksellinen vuorovesi-ilmiö: nousu- ja laskuvesi tulevat kahdesti vuorokaudessa ja niihin liittyy jopa kolme tuntia kestäviä jaksoja, joiden aikana vedenpinta pysyy samalla korkeudella.[6] Solentinsalmen ja Southampton Waterin kaksi nousuvettä aiheutuvat monimutkaisesta vuorovaikutuksesta Englannin kanaalin vuorovesiaaltojen ja matalan Christchurch Harbourin välillä.[6][7] Nousu- ja laskuveden välinen korkeusero on enimmillään 4 metriä.[3]
Southampton Water – samoin kuin Solentinsalmi, Portsmouth, Langstone Harbour ja Chichester Harbour – sijaitsee keskellä suurta Hampshiren allasta.[8] Ennen viimeisimmän jääkauden päättymistä estuaarin paikalla oli suuri joki, joka yhtyi nykyisen Solentinsalmen alueella virranneeseen Solentjokeen.[4][8] Estuaari syntyi, kun joki jäi nopeasti nousevan merenpinnan alle noin 7500 BP.[8]
Southampton Waterin keskelle ruopattiin 1880-luvulla laivaväylä, jota on levennetty ja syvennetty useita kertoja.[9] Koska Southamptonin satama on Britannian vilkkaimpia, estuaarin kautta kulkee paljon rahti- ja risteilyaluksia.[10] Sen länsirannalla sijaitseva Fawleyn jalostamo on Britannian suurin öljynjalostamo ja petrokemian laitos.[11]
Solentinsalmi ja Southampton Water nimettiin vuonna 1998 Ramsarin luetteloon Euroopan mittakaavassa harvinaisena vesialueena mantereen ja suuren saaren välissä. Suojelupäätökseen vaikuttivat myös kohteen ainutlaatuinen vuorovesi-ilmiö sekä siihen kuuluvat marskimaat, vatit, ruovikot ja muut vesiperäiset alueet. Alue on myös tärkeä talvehtimispaikka vesilinnuille ja siellä tavataan useita uhanalaisia kasvi- ja selkärankaislajeja.[12]